MIN NYE VENINDE
Laura var min bedste veninde. Min veninde for altid.
Det var kærlighed ved første blik.
Fordi det var hende. Fordi det var mig...
Vi var syv år, og vi vidste, at det skulle være i liv og i død.
Her er jeres nye kammerat, Laura.
Vi er i gang med at øve grammatik -
- og talte om verberne i 1. gruppe. Hvem kan give mig nogle eksempler?
I liv og i død.
Hej, Laura. Går det godt?
Hvad er der?
Må Herren styrke jeres beslutning.
Må han fylde jer med sin ånd, så I i samhørighed kan tjene ham.
Velsignet være jeres ægteskab i Faderens -
- Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Nu, hvor I er forenet i ægteskabets bånd -
- skal I som tegn på det bære denne ring.
Jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Laura...
Og ligesom da vi var børn, indgik vi en pagt.
Og jeg gav dig et løfte.
Det løfte, Laura, det vil jeg holde.
Jeg vil hele mit liv -
- passe på din datter, Lucie, og på hendes far, David.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Claire, du skal op nu. Kom.
- Jeg har ikke lyst. - Du må tvinge dig selv.
Du er nødt til gå på arbejde og tænke på noget andet, ikke?
Vi ses i aften.
Undskyld.
Sådan der.
Bravo.
- Er du okay? - Ja.
Men jeg vil bare fortælle dig, at jeg har taget en uge fri.
- Jaså? - Jeg kan ikke koncentrere mig.
Du skal ikke undskylde.
- Har du ringet til David? - Nej.
Du kan jo besøge ham i næste uge og hjælpe ham med datteren.
Jeg er bange for...
... at se Lucie igen. Hun minder mig sådan om Laura.
- Tak for den lækre middag. - Du stak jo kun til det.
- Men det smagte rigtig godt. - Tak.
- Har du lyst? - Ja.
- Er du sikker? - Ja. Hvorfor spørger du om det?
Goddag. Det er Davids telefonsvarer...
Er der nogen?
Goddag, madame. Jeg...
- Jeg kom bare forbi. Jeg går igen. - Nej, Claire. Vent...
- Bliv. Jeg kan forklare dig det. - Der er ikke noget at forklare.
Nej, du skal høre på mig. Jeg putter lige den lille. Så kommer jeg tilbage.
Tag et glas. Jeg kommer straks.
Så sover hun.
Jeg tager mig også et glas.
Du skal vide, at Laura godt vidste det.
- Gjorde hun? - Ja.
Jeg ved, at hun fortalte dig alt, men ikke det.
Før vi giftede os, fortalte jeg -
- at jeg indimellem godt kunne lide at klæde mig i dametøj.
Det var bare en leg. Noget jeg gjorde for sjov. Det accepterede hun.
Hun bad mig kun om ikke at gøre det offentligt.
Men nu er hun jo død.
Claire, jeg har aldrig forladt huset i dametøj.
Og ingen har nogensinde set mig sådan her. Undtagen dig i dag.
Det var et uheld.
Mens Laura og jeg var sammen, følte jeg ikke noget behov for det.
Hendes nærvær og hendes kvindelighed stillede mig tilfreds.
Jeg elskede hende så højt.
Det er først efter hendes død, at det er kommet igen som en selvfølgelighed.
Det begyndte en uge efter begravelsen.
Lucie og jeg var i soveværelset.
Jeg forsøgte at give hende flaske, men hun skreg hele tiden.
I to dage spiste hun næsten ikke.
Da indså jeg, at hun savnede Laura, ligesom jeg gjorde det.
Det er mors skjorte.
Og pludselig var det, som om smerten og afsavnet forsvandt.
Lauras parfume, hendes tøj...
Pludselig faldt alt på plads.
Som om hun var til stede. Hun talte til mig.
Lucie...
Hun var i mig.
Det er hårdt at stå alene med et barn.
Jeg tænkte bare, at jeg kunne give hende en mors nærhed.
- Alle børn har brug for en mor. - Og en far.
Jeg er begge dele.
Det er kun for en tid. På den måde bliver Lauras fravær ikke så brutalt.
Du gør det ikke for Lucies skyld. Du gør det for din egen fornøjelses skyld.
Du er pervers.
Måske har du ret.
- Du må ikke sige det til nogen. - Det tør jeg ikke love.
Lauras forældre kan få Lucie fjernet. Du ved, hvor højt jeg elsker hende.
Ja.
Jeg vil gerne have, at du forstår mig, ligesom Laura gjorde.
Du skal ikke blande Laura ind i det.
Godaften, skat. Går det godt?
Du dufter godt.
- Hvad har du lavet i dag? - Ikke noget særligt.
- Har du ikke været ude? - Jo. Jeg mødte en veninde.
- Hvem? - En veninde fra gymnasiet.
- Kendte hun Laura? - Ja, lidt.
- Hvordan er din dag gået? - Jeg er helt færdig.
- Det vælter ind med ordrer. - Det er da godt.
- Det ved du ikke. - Hvad?
- Jeg fik fat i David. - David?
Når du ikke ringer, må jeg gøre det.
Jeg spurgte, om han ville med ud at spise på lørdag for at adsprede ham.
- Hvad sagde han? - Ja.
Han skal bare finde en babysitter til den lille.
Han havde ikke været i byen en eneste gang, siden Laura døde.
- Hvornår talte du med ham? - Lige før jeg kom hjem.
- Det er til dig. Tager du den ikke? - Jo.
- Hallo? - Goddag, Claire.
- Hvorfor ringer du fra det nummer? - Jeg ville sikre mig, at du tog den.
- Hvad er det? Hvorfor ringer du? - Jeg må tale med dig.
Jeg er glad for, at du deler det med mig.
- Jeg går nu. - Vi ringes ved.
- Claire... - Vi ses senere.
- Hvem var det? - Hende veninden. Hun har det skidt.
- Hvorfor? - Problemer med manden.
Hvad hedder hun?
- Virginia. - Godt, vi ses i aften.
- Vi ses. God arbejdslyst. - Tak.
- Hvem er det? - Det er mig, Claire.
Kom ind.
Tak, fordi du kom.
- Har du Lauras parfume på? - Ja.
- Og er det Lauras kjole? - Ja. Jeg har ændret en del på den.
- Kan du lide den? - Skulle jeg komme for at se den?
Ja, blandt andet.
Der er en, der er sulten. Sid ned, så henter jeg Lucie.
Flot læbestift. Den klæder dig godt.
- Tak. - Jeg kommer nu, Lucie.
Ja, min skat...
Ja, ja... Se, hvem der kommer der.
Det er din gudmor, Claire. Kan du smile til hende?
- Hvor hun dog ligner Laura. - Ja.
- De samme øjne. - Og munden.
Tag hende, så henter jeg flasken. Der sker ikke noget, min snut.
Mor er straks tilbage.
- Hvad er det? - Det er latterligt.
Det kan ikke fortsætte. Det er tåbeligt.
Jeg ved det, men jeg har ikke fundet noget bedre.
- Hvad med dit arbejde? - Jeg har barselsorlov.
- Lauras far sagde, at det var godt. - Hvorfor ikke ansætte en barnepige?
- Så får Lucie en kvinde i sin nærhed. - Jeg lovede Laura at passe hende.
- Jeg lovede at passe på jer begge. - Det er det, du gør i dag.
- Bad du Gilles om at ringe til mig? - Nej.
- Har du fortalt ham det? - Selvfølgelig ikke.
Jeg syr meget, og jeg har bestilt tøj og parykker på nettet.
Min drøm er at shoppe i rigtige butikker -
- og købe noget i store størrelser, men jeg har aldrig turdet.
- Laura havde meget tøj. Bare vælg. - Vil du ikke have det?
Jo, men jeg kan ikke passe det.
- Den går du vel ikke med? - Den er sej.
Men den er lidt varm indendørs.
Den skal passes til over skuldrene. Men den klæder mig, ikke?
Jo, faktisk. Men jeg kan ikke lide pels. Jeg er imod det.
Det er bare et gammelt kræ. Den har tilhørt min mor.
- Har du gemt din mors frakke? - Ja, som minde om min søde mor.
- Og også nogle kjoler. - Skyldes det hende?
- At hvad? - At du klæder dig i dametøj?
Næppe. Som barn elskede jeg at klæde mig ud, men ikke i hendes tøj.
Jo, indimellem i hendes undertøj.
- Ønskede hun sig en pige? - Nej. Hun var henrykt for sin søn.
Det var min far også.
Pis...
- Hvem er det? - Min svigermor.
- Claire? - Goddag, Liz.
- Sikken dejlig overraskelse. - Ja, jeg tager mig lidt af Lucie.
Det er vel nok pænt af dig. Jeg har en gave til Lucie.
Hvor sødt. Hun får den senere. Hun sover.
- Har David det bedre? Sover han? - Nej, han er i bad.
- Bad på den her tid? - Ja, han er vist lige på trapperne.
Jeg er ikke sikker på, at det helt er gået op for mig.
- Hvordan går det med dig? - Det er svært.
Du skal komme over i kirken.
Du har godt af at tale med nogen og bede. Det er en stor hjælp for mig.
Ja, måske.
Hvilket smukt par de var.
Vi giver ham huset og Lauras opsparing, så barnet får det godt.
- Fint. - Han har ingen penge.
Hans forældre havde ikke så meget.
- David? - Goddag, Liz. Og undskyld.
- Hvor er det dejligt at se Dem. - Har De det godt?
- Ja. - Læbestiften...
- David... Hvad sker der? - Undskyld mig.
- Hvad er det? - Han må have spist noget.
Den stakkel.
- Beklager. - Drik en kop te.
- Nej, jeg har brug for en opstrammer. - Hvordan har Lucie det?
Godt. Takket være Claire. Hun er en stor hjælp for mig.
Laura vidste, at hun kunne regne med sin bedste veninde. Tak.
- Jeg skal ud at købe ind. - Allerede?
- Jeg skal spise frokost med Gilles. - Farvel, min kære.
- Giv din dejlige mand et kram. - Det gør jeg.
Jeg følger dig ud.
Tak, Claire.
- Jeg glemte at sige noget... - Hvad?
Du skal ikke ringe til mig fra Lauras nummer. Jeg har slettet det.
- Tager du kjole på? - Kan du ikke lide den?
- Det er længe siden. - Vi skal jo ud, så jeg gør mig umage.
- Hvad? - Det klæder dig. Vent...
Hvad laver du?
Kan du lide det?
- Jeg ligner en gammel luder. - Nej, du er sexet.
- Så fandt du altså en babysitter? - Svigerforældrene passer Lucie.
I en hel uge. Det bliver godt at få lidt tid til sig selv.
Det er lige det, jeg siger til Claire. Tid er vigtigt.
- Men det skræmmer mig lidt. - Hvorfor?
Når jeg passer Lucie, så tænker jeg ikke så meget, men nu er jeg alene.
- Det klarer jeg ikke. - Det gør du da.
- Desuden har du os. Ikke, Claire? - Jo da.
- Er De klar? - Ja, jeg tager menuen.
- Hvordan skal kødet være? - Medium.
Det samme, men rødt.
- Hvad siger du? - Jeg skal have bars.
Jeg tror, jeg tager det samme. Jeg vil hellere have fisk.
- Vil De fortsætte med samme vin? - Ja. Det er fint.
Tak. Hun er charmerende, ikke?
- Synes du ikke, at hun er sød? - Hold op, Gilles.
- Hvad har jeg sagt? - Hun har en meget smuk kjole, ja.
- Undskyld. - Ja?
- Hvor er toilettet? - Ned ad trappen.
Jeg vasker lige hænder.
- Hvornår skal du på arbejde igen? - På tirsdag.
- Så kan vi ses på mandag. - Jeg tror ikke, at det er en god ide.
Jeg vil gerne have, at du går med ud og shopper.
- Som Virginia? - Som Virginia?
- Som kvinde? - Virginia, det er ikke så dårligt.
- Han kommer nu. - Kom i bil klokken 14.
- Jeg lader garagen stå åben. - Hvor er jeg sulten.
David er en fin fyr.
Ikke? Hvad er der?
- Ikke noget. - Jo, der er.
- Det var klodset sagt. - Hvad?
- Han har lige mistet sin kone. - Slap af. Han tog det ikke ilde op.
Desuden interesserede det ham ikke.
Jeg har altid følt, at han var lidt...
- Lidt hvad? - Der er da noget feminint over ham.
- Det fornemmer man. - Jaså?
Han elskede sikkert Laura, men jeg tror, at han falder i mænds smag.
- Fik du noget ud af det? - Nej. Men det gør ikke noget.
- David, er du der? - Jeg kommer nu.
Goddag.
- Har du tænkt dig at gå ud sådan? - Kan jeg ikke det?
Det skal være diskret. Alle glor, hvis jeg følges med en transvestit på 1,90.
Hvad så?
- Hvorfor går du ikke i lange bukser? - Nej. Jeg vil vise ben.
- Hvor er den kjole, du har syet om? - Den ligger til vask.
- Hent den. - Den er krøllet.
Det er ikke en modeopvisning. Vi skal bare ud at shoppe som veninder.
Men jeg glatter den lige.
- Sådan. - Udmærket.
Skal jeg beholde strømperne på?
- Aner det ikke. - Ellers må jeg fjerne hår.
Så behold dem på.
Du må hjælpe mig, for jeg har hår på ryggen. Dem kan jeg ikke selv fjerne.
- Hvilket helvede... - Vent.
Tak.
Pas på, den sidder ikke så godt fast.
- Hvad er det, du lokker mig ud i? - Vi gør jo ikke noget ondt.
Vent.
- Har du ikke en mere diskret paryk? - Mange.
Sådan der.
Det er godt. Du har givet mig samme frisure som Laura.
- Er det nu ikke for meget? - Naboerne må ikke genkende mig.
- Hvor skal vi hen? - Ind til butikscentret i byen.
- Claire... - Ja.
- Sidder parykken godt nok? - Ja, ja.
- Er du sikker? - Så smukt... Kom.
- Kalder du mig så Virginia? - Okay.
- Min første tur i byen som kvinde. - Skal du ikke ændre din stemme lidt?
- Goddag. - Goddag.
Har du nøglerne til bilen, Virginia?
- Er du stum? - Nej.
- Du lagde dem i din taske. - Nå ja, hvor er jeg dum.
Hold da op. Du mangler stadig lidt, Virginia.
Vent bare og se, hvad jeg kan.
- Mon folk ser det? - Nej, det tror jeg ikke.
- Den anden kjole havde været bedre. - Nej, det er godt, at du er troværdig.
- Har du set? Er det too much? - Nej, den passer godt til dig.
Virginia...
- Wauw... - Mener du det?
- Du er smuk. - Den klæder Dem.
- Det er ikke rigtig mig, vel? - Jo. Farven passer til dit hår.
Og du får en slank talje. Og så til den pris.
Farvel, de damer. Hav en god dag.
Wauw...
- Skal vi gå ind? - Nej. Jeg er ikke klar.
- Hvorfor ikke? - Jeg har jo ikke fået fjernet hår.
Nå... Så gør vi det en anden gang.
- Vil du gå i byen med mig igen? - Hvorfor ikke?
- Men Gilles? - Hvad med Gilles?
- Det ved jeg ikke. - Det kommer ikke ham ved.
- Kom, filmen starter snart. - Ikke så hurtigt. Jeg har høje hæle.
Jeg er vild med den skuespillerinde.
- Må jeg sætte mig? - Ja da.
- Kom, vi skifter plads. - Ja.
- Tal sandt. Du er til mænd, ikke? - Nej da.
- Men ham i biffen pirrede dig da. - Ja, men ikke, som du tror.
- Jeg nød, at han tog mig for kvinde. - At han rørte ved dig.
Jeg ved, det lyder underligt, men nej. Mænd har aldrig tiltrukket mig.
Kvinder har altid tiltrukket mig.
Jeg vil måske ligne dem, fordi jeg begærer dem.
- Har du prøvet det med en mand? - Nej, aldrig.
Som teenagere var vi nogle, der onanerede i religionstimen. Det er alt.
Mon du vil kunne lide det som Virginia?
Det har jeg ikke tænkt på. I dag er jo første gang, jeg går ud som kvinde.
Man ved aldrig. Man burde måske prøve det for ikke at dø i uvidenhed.
Det er så nyt for mig. Takket være dig. Jeg føler mig som nyfødt.
Du skal nok ikke holde mig i hånden. Fyren derovre kikker underligt på os.
- Blæs på det. Det gør kvinder da tit. - En vis type kvinder.
- Gid eftermiddagen aldrig sluttede. - Her.
- Jeg tror, at du havde ret. - Hvad?
Det er ikke kun for Lucies skyld, at jeg tager dametøj på.
- Hvad er det? - Du har fået læbestift på dig.
Vent...
Sådan der. Så fatter Gilles ikke mistanke.
- Bye-bye. - Bye-bye.
... i forhold til det, der sker på kort eller lang sigt. Måske allerede nu...
Jeg har et vigtigt opkald.
- David? - Det er Virginia.
- Skal vi spise frokost sammen? - Ja, men først kl. 13.30.
- Mødes vi på dit kontor? - På caféen overfor.
- Tak. Vi ses. - Kommer du klædt som mand?
- Nej, jeg sagde jo Virginia. - Undskyld. Det går ikke.
- Hvorfor? - Jeg vil ikke løbe nogen risiko.
- Risiko for hvad? Sidst gik det godt. - Okay.
Kl. 13.45 i tesalonen i butikscentret.
- Nå, der er du. - Goddag.
Undskyld forsinkelsen.
- Beholder du brillerne på? - Du bad mig være diskret.
Her er det okay. Jeg tager bare en sandwich. Vil du have noget?
- Nej, jeg er ikke sulten. - Er du sikker?
Goddag. En sandwich som den der, tak.
- Den nederdel klæder dig. - Tak.
Har du ikke barberet dig?
- Kan man se det? - Lidt.
- Pokkers. - Det er hårdt arbejde at være kvinde.
- Hvad er det for piller? - Ikke noget. Antidepressiv medicin.
Vores tur i butikscentret satte virkelig noget i gang.
Jeg har aldrig før følt mig så lykkelig. Lykkelig...
- Jeg må bare gøre det igen. - Det er svært, når jeg arbejder.
Claire, du kan ikke efterlade mig sådan her. Jeg har brug for dig.
Lauras forældre har Lucie til søndag. Vi kunne tage i deres sommerhus.
- Umuligt. Hvad siger jeg til Gilles? - Sandheden.
- Er du okay? - Nej, det her er en lortesag.
- Det er mit tørklæde. - Ja, men jeg har lidt ondt i halsen.
Charmerende...
- Mor ringede. - Jaså?
- Hun har det ikke så godt. - Hvad fejler hun?
Jeg tror, hun er lidt deprimeret.
- Kan vi besøge hende i weekenden? - Umuligt. Jeg er nødt til at arbejde.
Du kan gøre det. Jeg behøver ikke at tage med.
- Det er hyggeligere sammen. - Det lover jeg, vi gør næste gang.
- Er du okay? - Ja.
- Sikke meget bare til en weekend. - Jeg har taget mit udstyr med.
- Hvad sagde du til Gilles? - Besøg hos mor.
- Lyver du tit for ham? - Nej.
Først efter at du er begyndt at gå i dametøj.
Jeg har aldrig løjet for Laura.
Sådan!
- Det gik stærkt. - Ja, jeg lægger makeup i bilen.
- Hjælper du mig? - Var der nogen, der så dig?
Ja. En lastbilchauffør så mig forlade wc'et. Han kunne vist lide min kjole.
- Vil du lære noget? - Ja. Hvad?
Når du lægger makeup... Højre øje, højre hånd. Venstre øje, venstre hånd.
Det er genialt. Det funker.
Jeg kan huske, at vi var 16 år den sommer.
Ja, det ved jeg.
- Hvilket værelse tager du? - Du bestemmer.
- Jeg tager forældrenes med spejlet. - Så tager jeg Lauras værelse.
- Børneværelset? - Ja.
- Der er kun en lille seng. - Det er fint.
- Er du okay? - Ja, ja.
Men det at se alle de billeder og det maleri, det vækker minder.
- Var det en lykkelig tid? - Ja.
Det er det, der er vigtigt. Ingen sorger. Kun lykke.
Godt. Skal vi gå en tur?
Skal jeg skubbe dig?
- Jeg kan ikke finde det. - Er det her?
Ja.
Se...
- Det er ikke forsvundet. - Det er smukt.
Kom...
Da jeg var barn, sagde man:
"Drengene fødes i kål, Pigerne fødes i blomster."
Jamen så må jeg jo være født i en kålblomst.
- Hvad sker der? - Jeg genkendte dig ikke.
Jeg klædte om for at hente brænde. Det er mest praktisk.
Selvfølgelig.
Vil du helst spise middag med David eller med Virginia?
Som du vil. Det er mig underordnet.
For Gilles' skyld er det bedst, at jeg er Virginia.
- Ja. - Jeg har et problem.
- Hvad? - Det ved du.
- Er det nødvendigt? - Ja.
- Du lovede det. - Okay.
- Er det ikke varmt? - Jo. Men porerne skal udvide sig.
- Hvor længe skal det sidde? - Det ved jeg ikke.
- 10 sekunder mere. - 1, 2, 3, 4...
Kom. Fjern det. Fjern det.
- Klarer du den? - Man må lide for skønheden.
Må jeg se? Må jeg se?
Vi burde have købt ind.
Nej da, det er lækkert.
Jeg føler mig godt tilpas her. Jeg har altid drømt om at bo tæt på naturen -
- og have et mere fredeligt liv, der ikke er så stresset.
Jeg må tage et sted hen, hvor man ikke kender mig -
- og hvor jeg kan begynde et nyt liv som kvinde.
Og hvad er det, et kvindeliv?
Et liv...
... hvor jeg kan gøre alt det, jeg ikke har måttet som mand.
- Overvejer du virkelig det? - Ja.
Det kan du jo ikke, når du har Lucie.
Jeg ved, at det er indviklet.
Men så længe der er kærlighed, kan alt lade sig gøre, ikke?
Du drømmer. Det hele er kun en leg. Du må se realiteterne i øjnene.
Du kan jo også godt lide at lege med mig, ikke?
Før var vi ikke så tætte, men Virginia har bragt os nærmere hinanden.
Nej. Det er Lauras død, der har bragt os nærmere hinanden.
Skål for kære Laura.
Skål for Laura.
Godaften, madame, godaften, mademoiselle og godaften, monsieur.
Her på Amazone har vi æren at kunne præsentere den guddommelige -
- vovede og skælmske Eva Carlton.
Dengang omgikkes jeg mænd som var lidt bizarre
De var lige så overfladiske som asken fra deres cigar
De afholdt fester på slottet i Versailles
Men det hele var forstilt
Og jeg spildte min tid i denne forgyldte ørken
Jeg var alene da jeg mødte dig
De andre var dødkedelige men du var levende
Du sang som var du et barn
Du var munter som en italiener
der ved at der venter kærlighed og vin
Og for første gang følte jeg mig endelig...
... som en kvinde
Kvinde
Som en kvinde
sammen med dig
Du fik mig til at tænke på den gamle historie
om prinsen på den hvide hest
Dit ansigt var alvorligt og dit smil ærligt
Jeg gik direkte hen mod dit lys
Lige meget hvad vi gør i dag så elsker vi
I dit selskab går tiden stærkt
For du er en mand og du er venlig
Og du forstår at gøre vores liv smukt
Du er munter som en italiener
der ved at der venter kærlighed og vin
Det er altid som den første gang hvor jeg endelig blev...
.... kvinde
Kvinde
En kvinde
sammen med dig
Kvinde
En kvinde
sammen med dig
- Er du okay? - Ja.
- Er du træt? - Nej.
- Der er noget, jeg ikke har fortalt. - Hvad?
Da Laura døde, spurgte bedemanden -
- hvilket tøj jeg ønskede hende begravet i.
Jeg foreslog hendes brudekjole og bad om selv at måtte give hende den på.
Normalt gør bedemanden det, men jeg insisterede og fik lov til det.
De lod mig være alene med Laura inde i et stort rum.
Og jeg frøs og var bange.
Men så tænkte jeg på det smil, hun havde, den dag vi mødte hinanden.
På hendes blanke øjne på bryllupsdagen -
- og på bryllupsnatten.
Det gav mig mod.
Først gav jeg hende nylonstrømper på.
De smøg sig delikat til hendes lår.
Dernæst gav jeg hende corsage på.
Jeg knappede kjolen, gav hende smykker på, sko...
Og jeg anbragte blomsterkronen elegant i hendes lyse hår.
Jeg tror, at det var på det tidspunkt, at mit ønske om at gå i dametøj -
- kom tilbage til mig som en selvfølgelighed.
- Godmorgen. - Hej.
- Har du sovet godt? - Ikke særlig godt.
- Jeg sagde jo, at sengen var for lille. - Det er ikke det. Det er Gilles.
- Hvad er der sket? - Jeg glemte at ringe til ham i går.
Derfor ringede han til min mor, som sagde, jeg ikke var der.
Pokkers. Har du talt med ham?
Nej. Han har lagt en masse beskeder. Jeg må ringe til ham.
- Hvad vil du sige? - Ja, hvad?
- At du er i Créancy sammen med mig. - Og hvorfor skulle jeg skjule det?
Du har ikke noget at bebrejde dig selv. Det er vigtigt.
Jeg er straks tilbage.
Det begynder at blive farligt. Det må stoppe.
Stoppe? Skal vi stoppe med at se hinanden?
Nej. Du skal stoppe med at klæde dig som kvinde.
- Jeg troede, at du forstod mig. - Du er syg. Du skal i behandling.
- Du går i seng med David, ikke? - Nej da. Hvad er det, du siger?
Men hvorfor så skjule, at I tager på weekend sammen?
Det var ham, der sagde, jeg ikke skulle sige det. For du havde ret.
Ret? Ret med hensyn til hvad?
Det er gået op for David, at han er til mænd.
Men hvad har det med dig at gøre?
Han havde brug for at tale om det. Han føler sig skyldig.
- Hvorfor skal det foregå i Créancy? - Dér har han det godt.
Dér er han tæt på Laura.
Det er jo ikke så nemt... Det er svært at acceptere især efter hendes død.
Det var også godt for mig at se David.
Det ved jeg, ja.
- Hvorfor sagde du det? - Noget måtte jeg sige.
- Det røg ud af munden på mig. - Nu virker jeg jo latterlig.
Det er da bedre at være homo end transvestit.
Jeg er træt af de løgne.
- Hvad med at komme til middag? - Hvorfor?
- Så Gilles ser, vi intet har sammen. - Vi har noget sammen.
Ikke det, han tror. Skal du noget på fredag?
- Kommer din veninde Virginia? - Ved du ikke det? Hun kunne ikke.
- Jaså? Så bliver vi kun tre? - Ja.
Godaften. Kom indenfor.
- Nu skal jeg hjælpe dig. - Tak.
Claire, David er kommet. Med sin datter.
- Går det godt? - Ja.
- Goddag, Lucie. Har du det godt? - Godaften.
Hej med dig. Har du det godt? Er du ikke kommet i seng endnu?
- Har hun fået sin flaske? - Nej. Hun får den nu.
- Hun er kær. Hvor gammel er hun? - Seks måneder.
- Vi sætter os. Henter du lidt vin? - Ja, selvfølgelig.
- Skal den varmes? - Nej.
Den er stadig lun. Jeg skulle være kommet som Virginia.
- Hvorfor? - Det var mere ærligt.
- Hold da op. Hun var sulten. - Hun er en slughals.
Får du ikke lyst til en?
Kom det bare sådan pludselig?
Ja. Det vil sige...
Jeg har nok altid været tiltrukket af mænd uden at vide det.
Også før Laura?
Mens Laura levede, følte jeg ikke noget behov, men det gør jeg nu.
Det er ikke noget problem. Det myldrer med dem.
På mit arbejde er en fjerdedel af fyrene bøsser.
- Lesbiske derimod ser man færre af. - Hvad gør du med hensyn til Lucie?
Med en død mor og en far, der er homo, bliver det indviklet.
Det tror jeg ikke.
Og jeg begynder at arbejde igen. Jeg har brug for at leve et normalt liv.
Min svigermor har fundet en barnepige til at passe Lucie. Desuden ser jeg en.
- Har du mødt en? - Ja.
- Jeg ser en psykiater. - En psykiater?
En meget mild kvinde.
Det hjælper at tale med hende om Laura og om min fremtid med Lucie.
- Hun forstår mig uden at dømme mig. - Det er da godt.
- Det kan jo aldrig skade. - Klokken er mange. Jeg må hjem.
Jeg har vist fået for meget at drikke.
- Gider du at køre mig hjem, Claire? - Det er bedre, hvis Gilles gør det.
- Har du noget imod det? - Nej. Selvfølgelig da.
Jeg henter Lucie.
- Hvad så? - Hvad?
- Har han en fyr? - Nej.
Nej? Har han så nogen eventyr?
Du kan jo spørge ham.
David? Hvad er det med den psykiater?
- Du rådede mig selv til det. - Har du fortalt det?
- Ja. - Og hvad siger hun?
"Vi må hver især finde vores måde at sørge på."
- Claire, vi ses i næste uge. - Nej. Det er slut.
Du er en stor hjælp for Claire. Hun taler næsten ikke om Laura mere.
Da jeg mødte Claire, var jeg jaloux over hendes forhold til Laura.
De var så tætte, at jeg troede, der var noget mellem dem.
- Nej, Laura har altid været til mænd. - Ja, men det er Claire også.
- Men du har sat os griller i hovedet. - Griller?
Ja. Vi har besluttet at få et barn.
- Skal jeg hjælpe dig? - Tak. Jeg klarer den.
- Hav en god dag. - I lige måde.
- Undskyld. Jeg spiller dårligt i dag. - Nej, du spiller godt.
- Jeg føler mig ikke i form. - Se.
- Hvad laver han der? - Jeg foreslog ham at spille double.
Går det godt, David? Vi ventede på dig.
- Goddag, Claire. - Hej, David.
- I to kan spille. - Vi spiller double.
- Vi er jo tre. - Så spiller I to mod mig. Kom.
Kom. Vi skal vise ham.
- Har du det godt? - Fedt outfit.
- Jeg kan bedre lide dig i nederdel. - Kom nu.
Jeg har den.
- Bravo. - Jeg skal lige have lidt at drikke.
Hvorfor ringer du ikke mere?
Jeg vil ikke forstyrre dig, og du sagde, at det var slut.
- Nej, jeg... - Jeg var bange.
- For hvad? - For at begynde igen.
- Er du stoppet? - Ja.
- Efter at vi ikke ses mere. - Skal vi spille?
OMKLÆDNINGSRUM FOR MÆND
- Ja... - Jeg foretrækker Sharapova.
- Skal vi køre dig hjem? - Nej, jeg er selv i bil.
- Skal vi ikke vente på Claire? - Kvinder er en evighed om at bade.
Jeg glemte min ketsjer.
Er der noget galt?
Jeg savner Virginia.
Claire... Vent.
Kom med.
Stop.
Det kan vi ikke gøre mod Laura.
- Det tog søreme sin tid. Så du David? - Ja.
- Kommer han? - Nej.
I morgen kl. 13.30 Hôtel Virginia
- Goddag, Claire. - Goddag, Virginia.
Undskyld forsinkelsen. Jeg skiftede tøj på et værelse.
Værsgo, mesdemoiselles.
Jeg har bestilt champagne til vores genforening.
- Tak. - Tak.
- Du har fået mig til at falde i igen. - Det beklager jeg.
Da jeg spiste hos dig, indså jeg, at jeg var ved at blive forelsket i dig.
Du havde ret i, at det var bedst at stoppe der.
Men da du ude i tennisklubben sagde: "Jeg savner Virginia" -
- blev alt vakt til live igen. Jeg savner hende også.
Jeg kan ikke bare lade livet passere. Jeg har det i mig.
Det er kun dig, der kan hjælpe mig med at acceptere det.
Jamen hvad vil du så? Gå på venindeshopping?
Vi må holde op med at lyve. Du har lige så meget lyst som mig.
Hvad gør vi?
Du skal ikke sige noget.
- Hvad sker der? - Undskyld. Det duer bare ikke.
Hvorfor ikke?
Du er en mand.
Hvad laver du? Er du forrykt?
Nej, jeg er kvinde.
- Der er Liz og Robert. Goddag. - Goddag.
- Det er grufuldt. - Hvad skete der?
- Han blev ramt af en bil. - Hvordan har han det?
Han ligger i en slags koma. Lægen siger, det kan vare længe.
Det er ikke længe siden, at Laura døde, og nu David...
- Han er ikke død endnu, Liz. - Nej, men jeg tænker på Lucie.
- Hvor er Lucie? - Hos barnepigen, for vi kan jo ikke.
- Kan vi få David at se? - Ja.
- Men der er noget, vi må fortælle. - Hvad?
Han...
Jamen altså...
Vi ved ikke hvorfor, men David havde dametøj på, da han blev fundet.
- Dametøj? - Ja. Han havde nederdel og paryk på.
- Jaså? - Vi har svært ved at forklare hvorfor.
- Han skulle måske til karneval. - Det var jo midt om eftermiddagen.
- Det er rigtigt. - Hold det for Dem selv.
- Ingen må vide det. - Selvfølgelig.
David...
Vidste du, at han gik i dametøj?
- Ja. - Jamen hvorfor har du ikke sagt det?
Undskyld.
- Er du sikker på det med den lille? - Ja, jeg er hendes gudmor.
Hvordan gør vi? Det er ikke sådan bare.
Jeg tager orlov og passer hende. Det lovede jeg Laura.
- Tak. - Hun skal have flaske om en time.
- Ja. Hav en god aften. - Farvel.
Lucie, har du det godt?
Nu bliver du hentet. Skal du hjem og sove hos os? Ja.
Åbner du for mig?
Sådan. Så, så, så... Åh ja...
Sådan der. Sådan...
David? David, det er mig.
Jeg er her sammen med Lucie.
Kan du høre mig? David?
- Det er fint, De kommer med den lille. - Tror De?
Når De taler med ham, kan det hjælpe ham til at vågne op.
Virginia?
Virginia, det er mig.
Jeg er her sammen med Lucie.
Kan du høre mig?
Virginia...
David?
- Madame! - Hvad er der?
Han er vågnet.
Monsieur, monsieur... Kan De høre mig?
- Han åbnede øjnene. - Jeg tror Dem.
Men det betyder ikke, at han er vågnet af sin søvn.
Det er godt for ham, at De er her.
David?
Hej.
Ikke så højt. Lucie sover.
Har hun det godt?
Ja. Hun er lige faldet i søvn.
- Jeg har en god nyhed. - Hvad?
Jeg talte med Max. Han vil forfremme mig og give mig lønforhøjelse.
Det er super.
- Du kunne godt udvise glæde. - Jeg glæder mig da.
Godt. Hvad er der ellers sket?
Ingenting.
David ligger stadig i koma.
Det kommer til at tage tid. Du skal ikke være urolig.
Det er, som om jeg oplever det samme som med Laura på det samme hospital.
Det er grufuldt.
Du skal ikke føre alting tilbage til hende.
Du må glemme Laura.
Nu drejer det sig om David.
Ja, du har ret. Nu handler det om David.
Dengang omgikkes jeg mænd som var lidt bizarre
De var lige så overfladiske som asken fra deres cigar
De afholdt fester på slottet i Versailles
Men det hele var forstilt
Og jeg spildte min tid i denne forgyldte ørken
Jeg var alene da jeg mødte dig
De andre var dødkedelige men du var levende
Du sang som var du et barn
Du var munter som en italiener
der ved, at der venter kærlighed og vin
Og for første gang følte jeg mig endelig...
... som en kvinde
Kvinde
Som en kvinde
sammen med dig
Kvinde, kvinde
Som en kvinde
sammen med dig
Du fik mig til at tænke på den gamle historie
om prinsen på den hvide hest
Dit ansigt var alvorligt og dit smil ærligt
Jeg gik direkte hen mod dit lys
Lige meget hvad vi gør i dag så elsker vi
I dit selskab går tiden stærkt
For du er en mand og du er venlig
Og du forstår at gøre vores liv smukt
Du er munter som en italiener
der ved at der venter kærlighed og vin
Det er altid som den første gang hvor jeg endelig blev...
... kvinde
Kvinde
En...
Vi kan da godt lide hinanden.
Vi er her.
- Godaften, Gilles. - Godaften.
Må jeg præsentere en veninde?
Men... Det er jo dig, David.
Nej, det er min veninde, Virginia.
Lucies mor.
Har du det godt, lille skat?
- Jeg skal nok forklare det. - Jeg er tilbage.
Jeg har savnet dig.
7 ÅR SENERE
Oversat af Astrid Søgaard Mathiasen Dansk Video Tekst